Els signes de puntuació són elements gràfics que marquen l’entonació que cal donar als textos escrits i alhora ajuden a estructurar-los, ja que permeten delimitar-ne la sintaxi.
Al llarg dels dotze números del Vet Aquí! reproduirem els usos principals dels signes de puntuació, relatius a aspectes tant sintàctics com convencionals. Si voleu ampliar-ne els continguts, consulteu el web del Llibre d’estil de la Diputació de Girona.
— — ELS GUIONS
Escrivim guions |
Exemples |
Per delimitar un incís que manté una relació estreta amb la resta del text, semblant a la que marquen les comes (quan l’incís té una relació menys directa, fem servir els parèntesis). Prescindim del guió que tanca l’incís quan coincideix amb un punt final. |
Els licitadors han de justificar la solvència —econòmica i financera, i tècnica o professional— i la classificació de l’empresa. |
Als espais interiors hi ha tamarius i closes —en ocasions, convertides en conreus. |
|
Per marcar una intervenció de la persona que reprodueix una citació (si bé és preferible l’ús de comes). |
«Des de les institucions públiques» —ha manifestat el regidor— «treballem per fomentar l’esport en tots els sectors de població». |
«Des de les institucions públiques», ha manifestat el regidor, «treballem per fomentar l’esport en tots els sectors de població». |
|
Per introduir els diferents elements d’una llista (s’ha de deixar un espai en blanc després del guió). |
La Comissió de Seguiment té la composició següent: — una persona que representa la Diputació de Barcelona; — una persona que representa la Diputació de Girona; — una persona que representa el Centre de la Propietat Forestal. |
Per marcar els diàlegs (no s’ha de deixar cap espai després del guió). |
—Vau tenir dificultats per tirar endavant el projecte? —Sí, sobretot per la poca resiliència de l’empresa, ja que no tenia capacitat per anticipar-se ni adaptar-se als canvis o imprevistos. |